Januar i det enorme Beringshav...
Næsten 2,5 mio. kvadratkilometer voldsomt og uberegneligt vand.
Og her findes en lukrativ, men farlig fangst, Alaskas krabber.
Mænd vover livet i bidende kulde for eventyrets skyld -
- og chancen for at hente sin andel hjem.
Men sæsonen har tæret på de mest hærdede sjæle...
- Mand over bord! - Han faldt over bord.
Seks mænd har allerede mistet livet.
Heldigvis er der kun 24 timer igen af den dødbringende sæson.
Mændene har knap sovet i dagevis. Trætheden mærker dem.
Døsighed, lang reaktionstid og mulige fejltrin -
- gør de sidste timer til de allerfarligste.
Det beviser endnu en gang, at krabbefiskeri i Alaska -
- kan være verdens mest livsfarlige job.
LIVSFARLIG FANGST
For fem dage siden stod en flåde på 171 fiskerbåde til søs.
Blandt dem var Northwestern, Lady Alaska, Maverick...
... Billikin og Retriever.
På Beringshavet tæller hvert sekund.
Kaptajnens strategi kan resultere i armod eller overflod.
De sidste 24 timer er afgørende for hver båd.
Klokken 01.00 er Maverick 120 km sydvest for Saint Paul Island.
Efter knap nok at have sovet i fire dage -
- er kaptajnen og besætningen fuldstændig udmattede.
Nu er de rigtig trætte.
Vi er inde på de sidste 24 timer.
Besætningen får en lur på vej mod næste line.
Det eneste, der holder os i gang er, at det snart er slut.
Kaptajn Rick Quashnick får ingen søvn.
Han har diskuteret strategier med makkerbåden hele natten.
Jeg ville gå omkring 2/10.
Donna ser, hvor træt Rick er og advarer alle om en barskdag.
Hvis han bliver gnaven, skal I ikke tage det personligt.
Da besætningen skal op på dækket, er der problemer forude.
Indeni var der to små med en størrelse på...
... måske fem centimeter.
Mindre end fem kilometer derfra ligger makkerbåden Cornelia Marie.
Den haler tomme tejner op.
Maverick har tejner i samme område, så også de kan være tomme.
Jeg fatter det ikke! Det er Utroligt.
- Hvad er det der, Rick? - Det er så hulens skidt!
Vi har sat 20 tejner ud i en skide ørken!
Hvis der er krabber, er de langt væk, og vi har 20 tejner i en ørken.
Det her havde vi ikke brug for.
Mandskabet gør klar til en sidste kraftanstrengelse.
Tanken er næsten fuld, og 44.000 kg er leveret til konservesfabrikken.
De sidste liner afgør, om fangsten bliver god eller rekordstor.
Jeg håber, vi kan fylde tanken på de sidste 22 timer.
Har I bestilt hotel i Vegas?
Vi har snakket om at få et nyt gulv og tage til Tahoe.
Vi skal ud på løjperne og jagte skiduller.
Jeg vil bare i seng igen.
Hidtil, trods deres mismod, er den første lines tejner gode.
Jeg håber, at den her tejne bliver som den sidste. Der kommer flere!
Det er hårdt, og havet er ubarmhjertigt.
Men det virker, som om det kan blive Mavericks bedste sæson.
LIVSFARLIG FANGST
1300 km nord for Dutch Harbor, om bord på Northwestern -
- har kaptajn Sig Hansen en sæson, de fleste skippere drømmer om.
Tankene er overfyldte med næsten 91.000 kg krabber.
Og der er stadigvæk 40 tejner tilbage vandet.
Der er ikke tid nok til at losse af på fabrikken og tage ud igen.
Man må presse dem sammen. Det bliver ved og ved.
Sig og besætningen overvejer at opbevare krabber på dækket.
Jeg får det dårligt af at tænke på at smide dem ud igen.
Vi laver en beholder og spuler dem. Lad det være ved det.
Med en så stor fangst tager kaptajnen en risikabel beslutning.
De skal bygge en dækslast.
Vi skal nok stille tejnerne op og lave en firkant med plads i midten -
- binde dem sammen og lave en beholder, indhegnet af tejner.
Hvis man bruger tejnerne til opbevaring -
- kan besætningen opbevare yderligere syv til 14 ton.
Krabberne på dækket giver 3000 dollars ekstra i hver lomme.
Men kun hvis de overlever turen til fabrikken.
For at bygge beholderen skal de igen og igen sætte 400 kg på plads -
- på et isglat, gyngende dæk.
Det farlige krabbefiskeri bliver endnu farligere.
Sæt den ned!
Helt ned!
Burene er på plads. Der er 15 timer igen, da den første tejne hales op.
Pas på, Ryan!
Det er ikke let at finde et sikkert sted på dækket.
- Hvad? - Det her går slet ikke.
Stå ikke i vejen!
Men en tejne på 360 kg svajende over deres hoveder -
- kan den mindste fejl sende en sømand i Beringshavet.
Det er derfor, du ikke skal være deroppe... endnu!
Flyt dig! Jeg vender tejnen.
Drej den, Kevin.
Selv pakket i is og vand kan krabberne kun overleve i et døgn.
Men besætningen håber, at det er tid nok.
På Northwestern har grådigheden vundet over sikkerheden.
Den risiko kommer besætningen måske til at fortryde.
Man vil gøre hvad som helst for penge.
395 km vest for Saint Paul Island, hersker mismodet på Billikin.
Den 14 m lange båd har været en af storfangerne de sidste år.
Den har fanget i gennemsnit 115.000 kg pr. år.
Nu er der mindre en 12 timer igen, og de har kun 45.000 kg.
Billikins tanke er mindre end halvfulde.
Kaptajn Jeff Weeks er meget skuffet.
Vi har halet nogle krabber ind, alt fra usle til godkendte.
Sæsonen har været præget af håb og skuffelse.
Tejnerne var tomme så ofte, at alt håb blev knust.
Med få timer tilbage af sæsonen ser heldet ikke ud til at vende.
48!
Syv. Seks, syv.
Kaptajnen tager en dristig, men risikabel beslutning.
Vi har taget halvdelen af tejnerne. Vi har 40 igen.
Vi skal nok lade dem ligge i nogle timer.
Vi tager tejnerne op ved ottetiden.
De ligger på krabberne, og vi vil have dem alle med.
Vi haler krabberne op, smider dem i tanken og tager hjem.
I stedet for at hale tejnerne op og lægge dem ud igen -
- vil Jeff lade dem ligge i længere tid for at fange flere krabber.
Han satser på, at ventetiden kan give dem de ønskede 25 ton krabber.
På den anden side giver det måske slet ikke noget.
Besætningen kan kun vente og spekulere.
Billikin har gjort sit sidste træk.
Der er kun ni timer igen af opiliokrabbesæsonen 2005.
Efter en dag sydpå har Retriever placeret sig mod nord -
- kun nogle kilometer fra Northwestern.
På Retriever har sæsonen været besværlig.
Man har haft problemer med rørene og kortslutning i elskabet...
... og syge og tilskadekomne besætningsmedlemmer.
Båden har mistet en halv dags fiskeri og kun fået 50 ton krabber.
For at gøre det hele værre begynder kulden rigtig at bide.
Enhver bevægelse bliver smertefuld.
Jeg har ondt i ørerne, men det er jo det, jeg er her for.
For at mærke smerten!
Så sent her tager man sig af hverken sortering, opførsel eller hygiejne.
På vej til den sidste line 15 km væk går skibet i sort.
Alt er standset på Retriever.
Motorerne er stoppet.
Skibet er et drivende skrog med udsigt til problemer.
En nødsituation i Beringshavet er lig med livsfare for fiskerne.
Deres liv afhænger af korrekt bedømmelse og kloge handlinger.
At følge havets regler kan udgøre forskellen på liv og død.
I de forræderiske vande lurer minder om faren under overfladen.
Med historier som Saint Patrick og de fejl, de begik, i tankerne...
Man lærer af dem og vil ikke gentage dem.
Dykkere udforsker vraget efter den prægtige Saint Patrick.
Den 29. november 1981 -
- stod den 48 m lange Saint Patrick ud for at fiske kammuslinger.
Den 11 mand store besætning talte to nybegyndere.
Dæksmand Wally Thomas på 23 og kokken Vanessa Sandin på 19.
Nogle fyre i min alder var erfarne, men jeg var en rigtig nybegynder.
Den tredje dag til søs røg Saint Patrick ind i et uvejr.
Nogle iførte sig overlevelsesdragt.
Jeg troede, de tog gas på mig og andre uerfarne -
- for jeg havde set den slags pjatteri før.
Det var ikke pjat; båden krængede og fik 90 graders slagside.
Alarmen lød, og man udsendte et nødsignal.
Kaptajn Green sagde: "Vi skal af, hun kæntrer."
Mandskabet hastede til redningsflåden.
"Hvis jeg når ud i flåden, kan jeg overleve uden dragten", tænkte jeg.
Men flåden var væk.
Jeg gik i panik. Jeg kunne kun overleve i kort tid i vandet.
Wally besluttede sig for at ofre sit liv.
Jeg sagde: "Jeg har ikke dragt på, jeg bliver og kalder Mayday, Green."
"Jeg har en dragt i min kahyt", sagde han.
Wally ledte og fandt dragten.
De 11 besætningsmedlemmer bandt sig sammen og sprang i havet.
Temperaturen var kun lige over frysepunktet.
Det var ét virvar af reb og folk, og skibet var få centimeter fra os.
Vi råbte til hinanden, at vi skulle væk, så det ikke ramte os.
Mareridtet var kun lige begyndt.
Inden daggry ville Wally være døden nær flere gange.
Tre fyre, der sprang i uden dragt, var døde på få minutter.
Kaptajn Green drev væk. Jay mistede bevidstheden.
Vi hørte ham råbe, da han drev væk.
Kort efter døde Tom.
Det er rædselsfuldt. Et frygteligt mareridt.
Sommetider krævede det ubærlige beslutninger at overleve.
Wally vidste, at de, der ikke kunne overleve, måtte efterlades.
Jeg åbnede redningsvesten, så han sank, og vi kunne svømme videre.
Det var nok hensynsløst, men vi måtte tænke på de levende.
Jeg håber, at Gud og hans familie tilgiver mig for det.
Dagen efter var halvdelen døde, og de overlevende var spredt.
Men Wally og Vanessa holdt sammen.
Hun sagde ikke meget, men hun sad der og holdt fast.
Om eftermiddagen så parret en helikopter lede efter overlevende.
Den var nok under 1,5 km væk. Jeg kunne se besætningen.
Vi begyndte at vinke for at blive set.
Deres håb blev skudt i sænk, da helikopteren forsvandt.
"Jeg kan nok ikke klare mere", sagde hun.
Hun, der havde været så stærk, blev bevidstløs på nogle minutter.
Wally indså, at hans kollega var ved at dø.
Hun kæmpede så godt, hun kunne.
Vanessa var død.
Wally skulle nu alene klare sig igennem endnu en nat på havet.
Jeg sagde til mig selv, at jeg ikke ville dø.
Wally fik ret. Næste morgen var han 50 m fra Marmont Island.
"Jeg kan ikke blive i vandet; jeg skal op på land."
Inden jeg var klar, tog en bølge fat i mig og skyllede mig af sted.
Han kæmpede i den hårde brænding.
Jeg kravlede op, og adrenalinet fortog sig nok, så jeg faldt i søvn.
36 timer efter at have forladt båden gik Wallys drøm i opfyldelse:
En båd tæt på kysten.
Det var opmuntrende, for de var der for at lede efter os på stranden.
Kystvagten kom ikke langt bagefter.
Snart befandt han sig i en redningskurv.
Jeg havde adrenalin nok til at gribe fat, og han trak mig op.
I helikopteren fik Wally at vide, at kollegaen Bob Kidd havde overlevet.
Men lykken vendtes til tårer, da han hørte, at skibet aldrig sank.
At få at vide, at hun aldrig sank, har efterladt en bitterhed.
Saint Patrick blev bugseret til Womens Bay og sank til sidst.
15 meter under overfladen ligger en påmindelse om -
- at det er en sidste udvej at forlade skibet.
Alle ville have været i live. Vi ville have haft en hård nat, men...
Vi ville alle være i live.
Klokken 17 fisker Lady Alaska 360 km nordvest for Dutch Harbor.
Der er syv timer, og besætningen på Lady Alaska knokler løs.
De er på den sidste line med tejner.
De har fundet krabber, men sikkert for lidt og for sent.
Tanken, der kan rumme 160.000 kg, er end ikke halvt fuld.
Pete Liske mister troen.
Jeg gad godt have fået fuld fangst, men i dag var det middelmådigt.
Det plejer ikke at ske for mig.
Hele sæsonen har været fuld af forhindringer.
Vi har mistet fem-seks besætningsmedlemmer.
Er det fem-seks personers liv værd? Bestemt ikke.
Bestemt ikke.
Der er altid hårdt på Beringshavet.
Men den her sæson har været farligere end de fleste.
Og den har tæret voldsomt på mændene.
Det burde være ens sidste sæson, men man vender altid tilbage.
Man har det i blodet.
Nogle gange sværger man på aldrig at komme igen.
Havet kalder virkelig.
Jeg er jo fisker. Det vil jeg altid være.
Dagen viger for mørket. Fiskerne haler fortsat tejner ind.
De håber, at belønningen bliver større end besværet.
Tejnerne, der hales op, er fulde, men de færreste holder målet.
Vi kører på en af de sidste liner.
Halvfuld tejne med små krabber. Man må jo ikke beholde dem.
Tejnerne indeholder kun hunner og unge krabber.
Man er nødt til at "dumpe" dem.
Vær sikre på, at der ikke er nogle, vi kan beholde.
Der var intet salgbart der. Der var ingen grund til at sortere dem.
Det har vi allerede gjort, og vi fik kun syv tilladte krabber.
Endnu en halvfuld tejne med små krabber.
Endnu en tejne, vi kan dumpe.
To værdiløse i rap. Av, det gør ondt.
At smide krabber ud er for Lady Alaska -
- kun at gøre en skidt sæson endnu værre.
Men man ved, at livet på Beringshavet ikke er for svæklinge.
LIVSFARLIG FANGST
1370 km nordvest for Dutch Harbor -
- driver Retriever stadigvæk uden strøm og hydraulik.
Alt står stille, indtil man finder problemet.
Og man er helt i Beringshavets vold.
Det er et farligt sted at opholde sig.
Efter flere timer lykkes det omsider at starte nødgeneratoren.
Den giver strøm, men problemerne er langt fra ovre.
Motoren får ikke brændstof, og skibet driver.
Det er umuligt at fiske.
Endelig bliver problemet lokaliseret.
Problemer med tanken hindrer filtreringen i centrifugen -
- hvilket bevirker tilstoppelse.
Filtrene bliver dækket af rester.
For at kunne komme i gang skal de tømmes og skiftes.
Besætningen kan vende tilbage til arbejdet.
Dyrebare timer er gået tabt. Nu tæller hvert sekund.
Med kun 13.000 dollars på lommen og tre timer tilbage af sæsonen -
- begynder besætningen at hale den sidste line med tejner ind.
Mængden er ikke, hvad de havde håbet på, og presset kræver sit.
Kommunikationen på dækket bryder sammen.
For at indhente den tabte tid skal de sidste tejner være fulde.
Hidtil ser det ikke godt ud.
475 km nordvest for Dutch Harbor -
- haler Maverick den magiske sæsons sidste 15 tejner ind.
Jeg er så glad, at jeg kunne købe gaver til mine fjender.
Sæsonen begyndte med opofringer og modgang.
Maverick ledte efter savnede fra Big Valley.
Trist nok kom de for sent.
Det er en sorgens dag.
Men de gode samaritaneres gerninger blev belønnet godt.
Besætningen slog oddsene.
Tankene blev fyldt to gange.
Nu afhænger alt af bådens sidste tejner.
Det er den sidste line i opiliokrabbesæsonen 2005.
Vi har omtrent...
Vi har måske... 103.000, håber jeg.
Vi får det, vi får, sådan er det bare.
Forhåbentlig får vi meget.
Der kan nok ikke komme mere i tanken. Den er sikkert fuld.
Tanken er fyldt op, og der er stadig tejner i vandet.
Modsat Sig vælger Rick sikkerheden frem for profit.
Han vil ikke have dækslast på vej til havnen.
En for stor fangst kan være problematisk.
Det pisser mig af, at de ikke vil lade os laste på dækket.
Vi fanger flere krabber, end vi kan beholde.
Besætningen vil ikke smide én eneste krabbe ud.
De opbevarer de overskydende i plasticbaljer.
De håber, at fangsten synker ned og giver plads til flere krabber.
Det giver et større overskud.
Hvis fangsten ikke synker ned, må besætningen smide dem ud igen.
Her kommer den sidste tejne.
Sejren er vår!
Sejren er vår...!
Her er det så. Det her kan man vente på hele sit liv.
I aner ikke, hvor stolt jeg er af jer! I er mine drenge!
De slutter med overfyldte tanke.
Så kommer der flere gode nyheder på Maverick.
Fangsten er sunket, så der er plads til mere.
Vi troede, at vi måske havde for meget, men det er sunket.
Lasten er fyldt til bristepunktet. Mere kan man ikke forlange.
Sæsonen er slut om to timer.
530 km nordvest for Maverick -
- har Northwestern smidt krabber på dækket hele dagen.
Det er skønt!
Vi slutter med stil.
Besætningen har samlet yderligere 4500 kg krabber.
Men arbejdet er ekstremt farligt.
Håndteringen af tejnerne er meget tidskrævende.
Edgar betvivler broderens beslutning om at tage dækslast.
Man skal nok have lidt flere krabber for at retfærdiggøre arbejdet.
Men... Jeg gør bare, hvad jeg får besked på.
Det er alt for risikabelt for så lidt krabber.
I har nogle få tejner tilbage, drenge. Tag det for pokker roligt.
Det sagde han ikke for ti minutter siden.
De udmattede fiskere forsøger at holde tempoet.
Hidtil er ingen utroligt nok kommet til skade.
Vi har en fuld tejne her. Vi har 270-320 kg krabber derinde.
Vi ser 600-700 kg krabber svaje over hovedet på os.
Vi prøver at få dem herned.
To mand læner sig ud for at åbne tejnerne.
Det så ikke godt ud i starten.
Det er farligt, men det er snart slut. De er ved den sidste tejne.
Han må ikke misse den sidste tejne. Det ville være slemt!
Jeg sætter ild til krogen. For sjovs skyld!
Ja, for fanden!
Det er norsk fiskerskik at sætte ild til krogen inden det sidste kast.
Og at misse den sidste line siges at ødelægge den næste sæson.
Godt klaret!
Sådan skal det gøres!
Gudskelov!
Udmattede og tilfredse med fangsten skænker besætningen havet et offer.
Man efterlader den sidste tejnes indhold til næste gang.
Det har været fem barske dage på Northwestern.
Besætningen har kæmpet med underafkølede sprøjt og storme.
De har vovet livet ved at presse sig til det yderste.
Northwestern vender tilbage til havnen med en rekordfangst.
Northwestern sætter kurs mod havnen.
485 km sydpå -
- ser Billikin, om tejnernes ekstra syv timer i havet har givet noget.
"Hold ud og få din løn", har jeg fået at vide.
Man skal ikke flygte fra krabberne, og her er der krabber.
På Billikin har man bedt om held i fem dage.
De skulle fiske krabber, men fik torsk i stedet.
Torsk...
Med 61 tomme tejner i begyndelsen har Billikin haft en sløv sæson.
En sæson med få krabber, men megen hjertesorg.
Nu afhænger alt af nogle få sidste tejner.
400 krabber?
Tejnerne ser godt ud. Vi har cirka 200-300 i dem.
Det er ret godt. Ty smiler nok nu. Når Ty smiler, er udsigterne gode.
Med nogle få minutter tilbage haler de den sidste tejne ind på Billikin.
Det er vores sidste tejne i den sidste "derby-sæson".
Det er enden på en æra.
Den sidste tejne!
De har næsten 55.000 kg krabber om bord.
Men på en båd af denne størrelse med høje driftsomkostninger -
- bliver det ikke til en fed hyre for mandskabet.
Om bord på Lady Alaska er den sidste tejne på vej op.
Det har været en krævende sæson.
Big Valley! Big Valley!
Makkerbåden Big Valleys forlis tog hårdt på kaptajnen og besætningen.
De fortsatte trods dårlige odds.
Pete bevarede troen og blev mirakuløst belønnet.
Gud være lovet. Der sker mirakler.
Om bord på Lady Alaska sejrede menneskets ukuelighed.
De fortsatte til den sidste tejne.
Sidste tejne! Sidste tejne!
Sæsonen slutter med 54.000 kg krabber i lasten.
- Den sidste. - Den sidste.
- Det var det! - Det var det. Nu er det overstået.
Vi burde have gjort det bedre. Det er jo en stor båd.
Men ved man ikke, hvor krabberne er, er det ligegyldigt.
Men jeg er taknemlig. Gutterne har tjent lidt, og de kan få andre job.
415 km nordpå, i elvte time -
- haler Retriever omsider store mængder ind.
I de sidste minutter arbejdes der stærkt -
- på at hale de ti sidste tejner ind.
Kom så! Kom så! Kom så! Kom så...!
På Retriever har opiliokrabbe- sæsonen 2005 været et mareridt.
De har været ramt af maskinfejl og tomme tejner.
Og de var altid det forkerte sted på det forkerte tidspunkt.
Krabberne er simpelthen bare ikke her.
Men nu ser det ud til at lønne sig at kæmpe den bitre ende.
Fantastisk! Det virkede som 400-500.
Den sidste!
Kaptajn Jim Stone lader tågehornet lyde.
Besætningen haler den sidste tejne ind med få sekunders margin.
Lykken vendte sent for Retriever.
Til sidste endte de med en anselig mængde på 69.000 kg krabber.
Det var den sidste tejne, og den var god.
Alle er ret udkørte. Den her sæson... Av!
... er slut!
Opiliokrabbesæsonen 2005 er officielt afsluttet.
Nu sætter vi kurs mod Dutch Harbor.
Da skipperne sætter kurs mod havnen -
- går udmattede dæksmænd direkte til køjs... hvis de når så langt.
De er udmattede, og søvn er den eneste kur.
Jeg tager hjem den 1. februar.
Jeg prøver nok at finde arbejde i byggebranchen eller...
Jeg ved det ikke. Noget skal jeg jo lave.
LIVSFARLIG FANGST
Bådene haster over Beringshavet mod konservesfabrikken.
De kæmper om pladserne i flåden.
For fabrikkerne gælder "først til mølle"-princippet.
Jo længere tid, en båd venter på at losse -
- desto større fare er der for, at krabberne dør.
Og ingen får noget for døde krabber.
Northwestern, en af de hurtigste både, ankommer blandt de første.
Det er godt for krabberne på dækket. Trods betingelserne er alle i live.
Krabberne losses hurtigt over i kæmpe stålkurve.
De haler dem op fra vores tanke og vejer dem.
De smider dem ned i tragtene til aflivning og bearbejdning.
De ryger ned på transportbåndet.
På dækket har Matt fået en vigtig opgave.
Han skal holde styr på regnskabet.
- 47? - 46.
46.
Deres levebrød står på spil, så hver en krabbe tæller.
1510.
Simpel regning, men det er jo min løn, det drejer sig om.
152. 150.
Nede i kabyssen forsøger man også at holde styr på fangsten.
Men de eneste tal, der gælder, er kaptajn Sigs.
- Hvad kom du frem til? - Det ved jeg ikke.
Jeg håber, dine tal er bedre end vores.
Vi endte på 214. Jeg havde håbet på cirka 218.
Matts sammentælling ligger under alle andres.
Hej, talknuser.
Du var kun 9000 kg ved siden af.
Men ingen klager over 9000 kg ekstra om bord.
Nogle kajpladser derfra, om bord på Lady Alaska, losses krabbelasten.
Kaptajn Liske og hans besætning får uventet godt nyt.
Peter er meget glad i aften.
Han tror, at Gud har mangedoblet krabberne, mens vi lå for anker.
Han håber på det hver gang, og denne gang skete det.
Efter at have vejet lasten lyder mængden på 68.000 kg.
Det er 36.000 dollars over Pete Liskes forventninger.
Gud giver ikke altid det, man ønsker, men han giver det, man behøver.
Men på Maverick har den rige høst skabt et problem.
De har ventet på at losse i havnen i syv dage.
Faktisk længere, end sæsonen varede.
Det er, som om vi har ventet en måned, men det er nok en uge.
Nu skal vi i hvert fald losse af efter den sidste tur.
Da de omsider begynder at losse, bekræftes Ricks værste anelser.
Der er døde krabber i lasten.
Når en krabbe dør i tanken, afgiver den en gift.
Det dræber krabberne omkring den.
Nu er det rent tab.
Jeg håber, det bliver bedre, når vi kommer længere ned.
Andet kan jeg ikke sige.
Nyheden om rent tab er knusende for besætningen.
Hvis I vil se døde krabber, så er der rigeligt at se på.
En dårlig udgang på en god tur.
Natten har været lang og deprimerende.
Men morgenen bringer bedre nyt.
Tabet var ikke så alvorligt.
Jeg blev nervøs over alle de døde krabber.
Men det blev bedre, så dagen endte godt.
Endnu en opiliokrabbesæson er slut.
Krabberne er blevet vejet. Nu får besætningen deres gage.
Billikin lavede 215.000 dollars. Det gav 10.700 dollars pr. dæksmand.
Med de højere magters hjælp fik Lady Alaska 269.000 dollars ind.
Det gav 13.500 dollars pr. dæksmand.
Retriever fik mere ind end ventet med sine 274.000 dollars.
Det gav 16.400 dollars pr. dæksmand.
Maverick, med sin tæt på perfekte sæson, fik 362.000 dollars ind.
Det gav 21.700 dollars pr. dæksmand.
Northwestern slog alle med 385.000 dollars.
Det gav 27.000 dollars pr. dæksmand.
Ikke nogen ringe løn for fem dages arbejde.
Krabbefiskeri i Alaska kan være verdens farligste job.
Sæsonen har været præget af tragedier...
De har fundet en redningsflåde. Bare der er nogen i den.
... opofringer...
Vi fanger måske slet ikke nogen.
... og ekstreme tab.
Mand over bord!
Seks mænd døde, inden havet omsider viste barmhjertighed.
Man vover livet for eventyrets og de hurtige penges skyld.
Det er den sidste sæson, hvor frisindede iværksættere -
- kan tjene kassen på Beringshavet.
Det er slut med den her form for fiskeri.
Fremover får hver båd en kvote, baseret på tidligere sæsoner.
Med en forudbestemt andel overlades intet til tilfældet.
Der bliver ikke flere store vindere.
Det er deprimerende, fordi man gør noget, som ingen andre vil opleve.
Det er enden på en æra.
Alaskas krabbefiskere fik en sidste chancen for at jagte regnbuen -
- i håb om at finde krukken med guld.
Det her får man aldrig at se igen.
Jeg begynder snart at flæbe, så drop det.
Tekster: R. Rasmussen www.sdimediagroup.com